‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎BALUL ABSOLVENȚILOR
‎Nu ai febră.
‎- Te duc la doctor. ‎- Nu e nevoie.
‎Mă odihnesc și gata.
‎Cum vrei.
‎Jos încă se mai doarme.
‎Omar!
‎N-am chef acum, bine?
‎Nici acum, nici deunăzi, nici ieri...
‎Ce se întâmplă?
‎Te-ai săturat de mine.
‎Nu vorbi așa!
‎Nu? Hai, spune-o! Te-ai plictisit.
‎Nu face o scenă!
‎Omar!
‎Nu știu.
‎Ar trebui s-o ținem ‎într-un bairam hormonal.
‎Futai, sărutat, vizitat locuri...
‎Distracție!
‎- Parcă am fi niște babalâci. ‎- Pot vorbi?
‎Dacă nu e asta, ce e?
‎Suntem împreună, trăim împreună. ‎Suntem relativ independenți.
‎Și doar ne uităm la Netflix?
‎E nașpa!
‎Mamă, ce bunăciune! Păcat că tipul cel nou ‎nu e la noi în clasă.
‎El? Nu e nou.
‎A fost aici cu o bursă acum trei ani, ‎a trebuit să plece.
‎- Îl cheamă Yeray. ‎- Nu se poate!
‎El e „eliberați-l pe Yeray”?
‎- Futu-i! ‎- Da.
‎Așa i se spune, nu prea știu de ce.
‎Mai bine uitați-l pe băiatul ăla. ‎Eu așa am făcut.
‎CAMERĂ DE ÎNCHIRIAT
‎Aici vrei să le pui?
‎Samuel, băile ăstora sunt cât casa ta.
‎Doar le tipăresc. Nu-mi permit tonerul.
‎Rebe salvatoarea. Mă descurc, mersi.
‎Da, de minune. Ai vrea tu să fi fost așa.
‎Maică-ta se cară,
‎marchiza ți-o face, ‎Polo iese de la pârnaie...
‎Mă ajuți sau mă îneci în rahat?
‎Problemele se rezolvă ‎ca partenerii de futai:
‎una pe zi.
‎- Ce faci? ‎- Ia asta!
‎Am colegul de cameră perfect.
‎Amice!
‎Vinde-ți mașina și stai cu el tot anul!
‎Știi ceva, iubito? ‎Demnitatea mea nu e de vânzare.
‎Ți-ai pierdut demnitatea ‎acum 200 de linii de cocaină.
‎Pardon!
‎O viață demnă se trăiește sub acoperiș.
‎Oricât de bine arată mașina.
‎Arată grozav. Știi ceva?
‎Prefer lumea în culorile mele,
‎nu în nuanțele tale de gri. ‎Dar mersi, oricum.
‎Mare idiot ești!
‎- Sigur, ditamai idiotul. ‎- Uite!
‎Pentru tine.
‎- Ce e? ‎- Numărul premiantului.
‎Ieri, școala a convenit un program ‎cu Universitatea Columbia, New York,
‎garantând accesul la acea universitate.
‎Programul și cursurile ‎vor fi finanțate integral.
‎Candidații vor prezenta ‎un proiect academic,
‎- ...iar la final, câștigătorul... ‎- Finanțate de cine?
‎Un sponsor generos.
‎- După cum spuneam... ‎- Ieri?
‎Mama lui Polo a fost în biroul dvs.
‎Chestia e...
‎Dacă editura mamei lui Polo ‎vrea să sponsorizeze, ce?
‎Tu întotdeauna...
‎Pe tine te-au cumpărat deja. Nu și pe noi.
‎Nu e nevoie să ne cumpere. ‎Polo a fost eliberat.
‎Mulțumesc.
‎Vrei să iei premiul ‎fără să te simți vinovată.
‎Dacă Nadia vrea să candideze, ‎e treaba ei.
‎- Poate ar trebui să uităm tot. ‎- Nu vorbești serios!
‎Eu te-am crezut. Dar tribunalul, nu.
‎Te-am crezut în locul prietenului meu ‎Polo, pe care-l știu de-o viață.
‎Poate că iarăși am greșit.
‎Las-o baltă!
‎Vorbeai serios?
‎- Despre ce? ‎- Că ar trebui uitat tot.
‎Că m-ai crezut!
‎Polo!
‎Suntem prieteni de mult.
‎Fă-o pentru noi!
‎Privește-mă! Ai omorât-o pe Marina sau nu?
‎Nu.
‎N-am făcut-o, Guzmán.
‎Atunci poate eram serios.
‎Nu știu. Azi, Guzmán e însetat ‎de răzbunare,
‎iar mâine, nimic?
‎Cum adică? Vrei să nu-l cred?
‎Știu că ai vrea ca totul să fie ‎ca mai înainte.
‎Dar asta nu se poate. Niciodată.
‎Se străduiește. Eu voi face la fel.
‎Mă crede, îl cred.
‎Ander, cum o să te duci singur la spital?
‎- Pe jos, cu autobuzul... ‎- Sigur.
‎- Și mama ta? Omar? ‎- Ei nu știu și nu vor ști.
‎- Dar... ‎- E clar?
‎Bine, fie.
‎- Dacă mă lași să vin, tac. ‎- Nicio șansă.
‎Nu? Mare păcat, pentru că subsemnata
‎se va duce la direcțiune, la mama ta,
‎și-i va spune tot cât ai zice Coca-Cola.
‎Tu decizi, durule.
‎Bună ziua. Aș dori să mă înscriu ‎la programul de studii.
‎Era și timpul.
‎Pot să intru?
‎Nadia! Și tu te înscrii?
‎Foarte bine.
‎Să fim cât mai mulți.
‎Credeam că vrei la St. Andrew's.
‎Așa este.
‎- Atunci, de ce te înscrii la Columbia? ‎- De ce nu?
‎Nu-i bine să mizezi totul pe o carte.
‎Cu rezultatele tale, te poți duce oriunde.
‎Vreau să înțeleg. ‎Îmi spuneți să nu mă înscriu?
‎Invitația e adresată tuturor.
‎Zic doar că cine are norocul să se poată ‎înscrie la cele mai bune școli în alt fel
‎ar trebui să le lase șansa asta ‎celor mai puțin norocoși.
‎Cererea mea. Bună ziua!
‎Lucrecia!
‎- Bună! ‎- Azucena are dreptate. Nu face asta!
‎Nu-i nici treaba ta, nici a ei.
‎- Te înscrii ca să-mi faci în ciudă? ‎- Da.
‎Îmi place să te bat.
‎E mult mai amuzant.
‎Iar plăcerea e neprețuită.
‎Bun venit la concurs! ‎Să înceapă Jocurile Foamei!
‎Nu te mai preface!
‎Te poți întoarce oricând.
‎- N-am nevoie de permisiunea ta. ‎- Știu. Dar n-o face pentru mine!
‎M-am săturat să spui ce vreau să aud, ‎iar apoi, să mă trădezi.
‎- Acum ce vrei? ‎- Te vreau înapoi.
‎S-a terminat totul. ‎Până și Guzmán îl crede nevinovat pe Polo.
‎Serios?
‎Când te simți singur, ‎nu vrei să mai pierzi alți oameni.
‎Cel puțin, așa mă simt eu.
‎Vreau să-mi văd de viață, ‎dar cei dragi mie se îndepărtează.
‎Până și mama a plecat.
‎Polo a ieșit. ‎Guzmán se apropie iar de el...
‎Ai scormonit rahatul, dar totul e la fel.
‎Nu totul.
‎- Ce s-a schimbat? ‎- Noi.
‎Noi?
‎Noi doi, Samuel? Nu există așa ceva.
‎Hai să schimbăm asta! ‎Nu vreau să te pierd și pe tine.
‎Întoarce-te!
‎Bună!
‎Salut!
‎Pot să mă așez aici?
‎Sigur că da.
‎Nu mă pot obișnui.
‎Nu vreau decât să ies de aici, ‎să nu se mai holbeze.
‎- Ce? ‎- Hai să plecăm!
‎Nici eu n-am chef să fiu aici. ‎Azi, cu atât mai puțin.
‎Unde să ne ducem?
‎Nu știu. Afară.
‎La mine. Ai mei sunt plecați.
‎Jucăm ceva.
‎Minunat! Sună perfect.
‎E important să ne spuneți ‎tot ce ați văzut.
‎Orice credeți că ar putea fi util.
‎Totul. Orice detaliu ar putea fi crucial.
‎Lu, spui că nu ai trimis clipul ‎cu mine și Guzmán tuturor din școală,
‎ca nici eu să nu le zic ‎despre tine și Valerio.
‎Cum preferi să nu spun?
‎Cu un meme cu fundal pastelat? ‎Un GIF și litere colorate?
‎Eu am nevoie de programul ăsta.
‎Tu nu ai.
‎Retrage-te imediat din concurs!
‎Ești isteață foc!
‎Nu oricine poate pune în aplicare ‎o astfel de amenințare.
‎Draga mea, tu nu ești capabilă ‎de așa ceva.
‎Să câștige cine-i mai bun! Pupici.
‎Boarfa!
‎Bere la ora asta?
‎Cui îi pasă? Planul contează.
‎Ce?
‎Nimic, doar...
‎Nu credeam că mai fac asta.
‎Nu-s sentimental, dar...
‎Nici nu-ți imaginezi cât mi-am dorit asta.
‎Mulțumesc.
‎Hai, că devii prea sentimental!
‎Bea-ți berea!
‎Te-ai întors.
‎Am cele mai bune macaroane reîncălzite ‎de pe planetă.
‎Când vii la prânz?
‎Futu-i!
‎- Te cunosc? ‎- Îmi cer scuze.
‎Futu-i! Ce e?
‎Cum?
‎Ander, spune naibii ceva! ‎Cântă, dansează, înveselește-te!
‎Mă fuți la cap! Dacă-s timid, asta e.
‎- Ești un încăpățânat. ‎- N-ar trebui să fii aici.
‎- Așa e. Mama ta trebuia să fie... ‎- Termină!
‎O să-mi dea un tratament. ‎N-o să fie mare scofală și gata!
‎Nu-i nevoie să spun nimănui, băga-mi-aș!
‎Păi...
‎mie mi-ai spus.
‎- Mă refer la cei dragi. ‎- Băi, tu mi-ești drag.
‎- Nu-ți sunt drag. Mă placi. ‎- Tot iubire e, deșteptule!
‎Vezi ce plăcut e când iei puțin aer?
‎Spune-mi despre tine!
‎Un secret neștiut de nimeni. ‎Tu îl știi pe al meu...
‎Păi...
‎E ceva, dar nu e...
‎Cred că...
‎Unele fete mă excită.
‎Felicitări!
‎- Nadia, nu? ‎- Nu! Mai rău.
‎Marchiza.
‎Și normal. Mă excită și pe mine. ‎Până și pe Omar.
‎Dar băieții?
‎Care?
‎Samuel.
‎- Nu te cred. ‎- E adevărat.
‎E sexy, ce-i drept.
‎I-aș trage-o.
‎Ander Muñoz? Poți intra.
‎CE ESTE CHIMIOTERAPIA?
‎Leucemia limfocitară acută ‎e un cancer cu evoluție rapidă.
‎Deci trebuie să i-o luăm înainte. ‎Începem chimioterapia săptămâna asta.
‎Îl vom ataca cu tot ce avem.
‎Vor fi două cicluri de șase săptămâni,
‎dar o să ți se pară mai mult.
‎Un tratament atât de intens ‎va provoca reacții adverse puternice.
‎Broșura explică tot,
‎dar cu greu vei evita oboseala,
‎greața, vărsăturile, amețelile...
‎Și durerile articulare.
‎N-o să-ți vină să mănânci, ‎să ieși, să faci nimic.
‎Și, da, probabil că o să-ți cadă părul.
‎E prima întrebare care mi se pune.
‎În următoarele luni...
‎Ander?
‎Da, Rebe. O să le spun.
‎Bine? De cum ajung acasă. Îți promit.
‎Da, și asta.
‎Dar voiam să zic...
‎O să mori de bătrânețe. Știi asta, nu?
‎Carla!
‎- Te simți bine? ‎- Poftim?
‎Niciodată n-ai lipsit atât ‎de la școală și...
‎- Voiam să văd dacă ai nevoie de ceva. ‎- Să vedem!
‎Nu-ți iei ochii de pe mine pe hol,
‎știi că nu lipsesc de la ore, ‎îmi știi numele...
‎Ești aici doar de două minute ‎și deja mă cam bagi în sperieți.
‎Nu vreau să te supăr...
‎dar...
‎- ...chiar nu-ți amintești de mine? ‎- Mă sperii cam tare.
‎Acum trei ani, am pus o poză pe Instagram
‎și jumătate din școală ‎a râs de corpul meu.
‎De corpul tău?
‎Nu. Eu eram...
‎Păi...
‎Ăsta ești tu?
‎- Da. ‎- Futu-i!
‎„Grăsan scârbos!”
‎„Ți-aș da niște haine, dar nu ți-ar veni.”
‎- Bine, am înțeles. ‎- Stai!
‎Citește... comentariul ăsta!
‎„Voi sunteți cei scârboși.
‎Când urâm un om, el reprezintă ceva
‎ce urâm în noi înșine.
‎Yeray, nu-i băga în seamă ‎și fii tu însuți!” Eu am scris asta?
‎Futu-i! Ce implicată eram!
‎Când o fată ca tine ‎m-a apărat în public...
‎Cum adică, o fată ca mine?
‎- Frumoasă. ‎- Așa deci.
‎Inteligentă.
‎- O marchiză! ‎- Astea nu-s meritul meu.
‎Dar faptul că m-ai apărat, da. ‎A ajutat mult.
‎Mă bucur că te-am ajutat acum trei ani.
‎Ai mizat pe negru, ai câștigat.
‎Apropo...
‎E timpul să-ți încasezi premiul, nu?
‎Da.
‎Nu prea mă interesează premiile acum, ‎dar mă bucur să te revăd, Yeray.
‎Ne împăcaserăm.
‎Nu erau dovezi reale contra lui. ‎Doar dorința mea de a-l învinovăți.
‎Așa că am stat de vorbă ‎și ne-am mai dat o șansă.
‎Eram prieteni din copilărie.
‎Nu i-aș fi făcut nimic.
‎O să mă fac bine, da?
‎Sigur că da!
‎Plâng doar pentru că sunt șocată, ‎dar sigur că te faci bine.
‎- N-o spui doar pentru că ești mama mea? ‎- Ba sigur că da.
‎Nu te voi lăsa singur nicio clipă.
‎Dar o să reușești, o să te faci bine.
‎Hai, spune-i!
‎E muncă de echipă ‎și trebuie să începem cât mai curând.
‎Ander! Te-am întrebat ieri.
‎N-am vrut să-ți spun.
‎Dar se va vedea, iar mama ‎va fi afectată, așa că i-am spus.
‎- Eu nu voi fi afectat? ‎- Nu.
‎- Poftim? ‎- Nu e treaba ta, Omar.
‎Da, suntem împreună. ‎Dar nu de prea mult timp.
‎Ne-am cuplat fiindcă eram în zonă ‎în aplicația aia.
‎Altfel, nu ne-am fi cunoscut.
‎În două zile, te-ai mutat la mine.
‎Nu-i așa?
‎Mă alungi ca să faci pe eroul romantic?
‎Ca să nu sufăr, rahaturi de-astea?
‎Te scap de o povară care nu e a ta. Atât!
‎Ar trebui să fii afară, să fuți! ‎Asta ar trebui să faci!
‎Ai spus-o chiar tu.
‎S-o ții într-un bairam hormonal. ‎Nu să fii aici, cu mine!
‎Vrei să plec acum?
‎Când vrei tu.
‎Petrecere, nu glumă! Îmi place!
‎Reuniunile de afaceri ale maică-mii.
‎Se întâmplă săptămânal. Tipic.
‎- Tu ce vrei? ‎- O mică favoare.
‎- Să mă ajuți. ‎- Cu bani?
‎- Nu! Vinde mașina! ‎- Nu bani.
‎Cu... cocaină.
‎Glumești, nu?
‎Nu, Rebe. E o favoare. ‎Favorurile sunt răsplătite.
‎Fii pe pace!
‎Știu că la tine se petrec lucruri.
‎Rebe, adu ginul ăla bun din beci!
‎Scumpo, nu mi-ai spus ‎că ai invitat un iubit.
‎- Iubit? Nu-i un iubit. ‎- Valerio, doamnă.
‎- Sunt coleg cu Rebe. ‎- Sandra.
‎Nu te formaliza! Suntem în familie.
‎Ce familie? De-abia l-ai cunoscut.
‎Încântat, Sandra.
‎Ce sărbătorim?
‎Nimic. Gustări și băuturi cu prietenii.
‎Sună mișto.
‎- De ce n-ai spus nimic? ‎- Asta e. Aduc ginul.
‎- Tu, cară-te! ‎- Rebe, ce limbaj!
‎Vezi cum te porți, futu-i!
‎Valerio, las-o pe ea! Eu sunt șefa.
‎- Bei ceva? ‎- În niciun caz.
‎Sigur că da.
‎Cum să refuz o asemenea propunere?
‎Ea pare să fie la comandă.
‎Guzmán, ascultă-mă!
‎S-au terminat orele. O să-i remarce lipsa.
‎Când văd că noi doi nu suntem acolo...
‎Ne va spune unde e trofeul. ‎Apoi, va fi închis.
‎Cum facem asta?
‎Cu prosopul.
‎Ai pus asta la cale?
‎Ți-ai făcut mama să te creadă mort.
‎N-am avut de ales.
‎Polo!
‎Trezește-te! Haide!
‎Unii dintre colegi spun ‎că ai fost agresiv cu el în seara asta.
‎N-am făcut-o eu.
‎Dar dacă aș ști făptașul, nu v-aș spune.
‎Asta înseamnă că știi.
‎Înseamnă că nu v-aș spune.
‎Carla!
‎- Cum te simți? Ți-ai revenit? ‎- Da.
‎Mă duc sus. Sunt cam obosită.
‎Draga mea, un lucru.
‎- Băiatul ăsta... Samuel. ‎- Ce?
‎Ai luat-o razna când ai crezut că plecase.
‎Te-ai întors la școală când ți-a spus el.
‎Te controlează.
‎Nu-ți stă în fire.
‎Nu-i de tine.
‎Și nici nu vrea să îl văd în preajma ta.
‎Odihnește-te!
‎Unde e trofeul?
‎Polo, spune-mi unde e și totul se termină!
‎Pentru amândoi. Pe veci.
‎Închide-l!
‎MAMA
‎Polo,
‎spune-mi unde e trofeul!
‎Polo...
‎Te rog,
‎zi-mi unde e trofeul!
‎- Spune! ‎- Guzmán!
‎Termină!
‎Omoară-mă!
‎Eu...
‎n-am vrut s-o omor.
‎A fost un accident, Guzmán.
‎Fir-ai...
‎Dar îmi faci asta dinadins.
‎- Ești capabil să mă omori. ‎- Guzmán!
‎- Guzmán, termină! ‎- Nu sunt un ucigaș!
‎Lasă-l!
‎Guzmán, dă-i drumul!
‎- Lasă-l în pace! ‎- Futu-i!
‎- Ce plănuiești? ‎- Du-te naibii!
‎- Ce mă-ta pui la cale? ‎- Îl protejezi?
‎Cum merge petrecerea? ‎Ne simțim bine, nu?
‎Doamnă Robinson!
‎Mi se pare mie ‎sau încercați să mă seduceți?
‎Ai luat cocaina de parcă era a ta.
‎Mă bucur nespus ‎când invitații mei se simt bine.
‎Mă întristează nespus ‎să fiu trasă în piept în casa mea.
‎Îmi cer scuze, Sandra.
‎N-am vrut să fiu ingrat sau nepoliticos.
‎Am vrut un pic și o duc cam rău cu banii.
‎Școală privată, haine de fițe ‎și în final...
‎- Câți ani ani? ‎- Nouăsprezece.
‎Ai drept de vot.
‎O vrei?
‎- Da, aș vrea un pic. ‎- Cât de mult o vrei?
‎Cu ea, mă simt mai bine.
‎Cât?
‎Mult.
‎Un gram.
‎Dezbracă-te!
‎Haide!
‎Două grame.
‎În genunchi!
‎N-ai zis că o vrei mult? ‎Să vedem ce înseamnă mult.
‎Îți fac o ofertă bună.
‎Vino încoace!
‎Trei grame.
‎Uită-te la tine!
‎Fă-ți un bine și uită-te!
‎Pleacă!
‎Cuvântul tău contra cuvântului nostru.
‎EȘTI SIGURĂ CĂ N-O FAC?
‎ASTA E NUMĂRĂTOAREA INVERSĂ.
‎Blufezi, nu?
‎Zece, nouă...
‎Vrei să vezi dacă blufez?
‎Cinci, patru...
‎Nu te retragi.
‎Încep prin a-i spune ei.
‎O să-i placă.
‎Le va spune celorlalți.
‎O zi bună, scumpo!
‎Nadia!
‎Nu mă pot retrage.
‎Am nevoie de asta ca tine.
‎Tatăl meu știe.
‎Sunt o rușine pentru ai mei.
‎Au închis robinetul. Nu am bani, Nadia.
‎Da. Și vrei să te cred?
‎Nu te mint, Nadia.
‎Nu știi ce cumplit e...
‎să-ți arăt ce simt.
‎Dar n-am de ales.
‎Am nevoie...
‎de bursa aia, Nadia.
‎Și nu mă voi opri până n-o obțin.
‎Și dacă trebuie să mă târâi în genunchi.
‎Dacă ai ști despre mine ‎ce știu eu despre tine, m-ai distruge.
‎Probabil că da.
‎Dar sper să n-o faci.
‎În privința asta, ești mai bună.
‎Doar în privința asta.
‎IERI A FOST O ZI NAȘPA
‎AM NEVOIE DE TINE
‎TE AȘTEPT DUPĂ ORE?
‎Ți-e bine, Guzmán?
‎Te-ai înscris în programul mamei lui Polo.
‎Înainte, nu te-a deranjat.
‎E complicat.
‎Cu tine, totul e așa.
‎Cu tine, e ușor?
‎Nu, cred că nu.
‎Știi cum e să te trezești ‎și să nu știi unde sau cine ești?
‎Mă simt așa zi de zi.
‎Deodată, îmi amintesc ‎că sora mea a murit,
‎dar și că te voi găsi în clasă când vin.
‎Numai de-asta mă dau jos din pat.
‎Tu nu-mi complici viața.
‎Tu mi-ai salvat-o.
‎Clipul ăla m-a făcut...
‎să pierd o bursă.
‎Viitorul meu.
‎Mi-aș fi putut pierde și familia, ‎casa, viața...
‎Știu că n-a fost vina ta.
‎Dar, de câte ori suntem împreună...
‎Baftă cu programul!
‎CAFEA? CEAI? MUȘEȚEL? ROOIBOS?
‎SUNT GATA SĂ CITESC TOT MENIUL DE BĂUTURI
‎Mi-e bine.
‎Prima ședință?
‎Sunt Alexis.
‎Dacă ai nevoie de vreun sfat ‎despre cum să faci față
‎sau dacă vrei să înjuri pe cineva, ‎știi unde sunt.
‎- Mersi. ‎- Pe curând!
‎La revedere!
‎Bună!
‎Îți aduc niște suc.
‎Asistenta a spus că ai putea avea ‎un gust metalic.
‎Stai cu noi?
‎Mâine, o să văd. Dar astăzi sunt aici.
‎Nu te iau de mână. Să faci pe duru'.
‎N-a trecut mult, dar te cunosc.
‎Durează trei ore, nu?
‎Ți-ai adus încărcătorul? ‎Mă cam lasă bateria.
‎PROGRAMUL COLUMBIA ‎LISTA CANDIDAȚILOR ADMIȘI
‎Ei bine?
‎Nu fac nimic.
‎Nu voiam să fac.
‎Bun venit la concurs! ‎Să înceapă Jocurile Foamei!
‎HAI SĂ BEM CAFEAUA AIA
‎Hei, bine!
‎Am chef să-mi primesc premiul.
‎- Aha! ‎- Sau măcar să încerc.
‎Dă-mi un SMS!
‎Vii cu mine la OPI pentru firma mea?
‎Nu știu ce spui acolo, dar da.
‎- Dă-mi un SMS! ‎- Bine.
‎Salut! Mai cauți coleg de cameră?
‎N-am nimic. Mi-am găsit coleg de cameră. ‎Ție ți-e bine?
‎Ce-i cu tine?
‎Nu pot spune. E despre un prieten.
‎Dacă-ți spun, mă ucide înainte să moară.
‎Poftim?
‎Viața trece repede, Samu.
‎Ne credem veșnici, futu-i,
‎și atunci, ne dăm cu părerea ‎sau ascultăm problemele altora.
‎Și problemele mele?
‎Nu le-ascultă nimeni.
‎Nici chiar eu.
‎Mâine, poimâine ar putea fi prea târziu.
‎Și nu va mai fi timp.
‎Nu vreau să fie prea târziu.
‎Să regret că n-am făcut ce voiam.
‎Fă-o!
‎Fă orice vrei să faci!
‎Așa deci.
‎Am sărit în piscină, dar era goală.
‎Se întâmplă uneori.
‎Tot timpul.
‎Nu.
‎Nu tot timpul.
‎Chemați o ambulanță!
‎Polo!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu